ЧЕРНА ВОДА
Броят на соленоводните крокодили в Северна Австралия
продължава да нараства. Както и броят на хората в тази област.
Този филм е сниман по истински случай.
Щеше ми се да я измия. - Мамо, това е кола под наем.
Благодаря за страхотната Коледа. - Чао, мамо.
Чао, бебчето ми. - Тя е на 22, мамо.
Тя е най-малката, винаги ще е моето бебче.
Пази се. - Благодаря, че дойдохте.
До скоро, Пат. - Чао.
Винаги сте добре дошли.
Пазете се. - Добре.
Чао, скъпа. - Чао, мамо.
Две седмици на път. - Празници.
Със сигурност е гадно да висиш в офиса.
Първо къде ще ходим? - Искам да видя мястото с крокодилите.
Звучи добре.
ДАЯНА ГЛЕН
МАЙВ ДЕРМОДИ
АНДИ РОДОРЕДА
оператор ДЖОН БИГИНС
продуцент МАЙКЪЛ РОБЪРТС
режисьори АНДРЮ ТРАУК и ДАВИД НЕРЛИХ
Близо ли сме? - Да, горе-долу.
Може ли книгата? - Да.
"Приключенски парк с крокодили."
Може да разгледате фермата. - Как ги отглеждат?
Както всичко останало. Размножаваш, отглеждаш, убиваш и ги продаваш.
Коя част от крокодила продават?
"Крокодилите се отглеждат от 18 до 24 месеца.
Най-много се използват в производството на чанти.
Пише, че в някои части на Югоизточна Азия,
мъжете вярват, че ако изядеш пениса ще повишиш сексуалната ти мощ.
И ще поемеш духа и агресията на крокодила.
Силата на пениса. - Страхотно.
Сега имитираме, че по водата ходи птица.
Това е птица, която седи над водата.
И тя влиза по-дълбоко във водата...
Ако поднесете въдицата си към водата...
речен крокодил, дълъг 5 метра, точно като този, който виждате.
ще излезе пред вас с огромните си зъби.
Правете най-малко две снимки, за да не ги загубите.
Защото после ще ме търсите отново.
Добре ли е? - Усмихнете се!
"Извънземното"?
"Девет месеца"? - "Пришълеца"!
Да. - Добри сте. Нещо за пиене?
Не, мерси. - Трябва ли да питаш?
Не пиеш? - Надебеляла съм покрай Коледа.
Опитвам се да сваля малко килограми.
Заповядай.
Какво ще правим утре? Лий?
Вие с Адам сте наред да избирате. - Нямаме много избор,
но открих това.
"Изглед по реката с Бари. Вижте дивото, хванете рибка."
Не знаех, че ловиш риба. - Обичам да съм във водата.
Ако някой ще го хване, това е Бари!
"Това върху мен барамунди ли?"
Предлагам просто. - Добре, да го направим.
Ще бъде забавно.
Добре.
Това трябва да е. - Май нямат много клиенти...
Елате насам!
Може ли да ви помогна? - Идваме за изгледа с Бари.
Изпуснахте го. Преди пет минути тръгнаха.
Искате да ловите риба ли? - Да, и да видим реката.
Аз мога да ви закарам.
Става ли? - Разбира се.
Добре, нека да вземем такъмите. - Отлично!
Какво?
Ти си бременна.
Нали?
Ще ставам леля! - Да, но още не съм му казала.
Той е бащата, нали? - Много смешно.
Аз разбрах вчера. Чакам удобния момент.
Здрасти, малкия!
По това време на годината, каквото хванеш се пуска.
Няма проблем. - Все пак е важен риболова.
Вземи тези, ей сега идвам.
Хубаво е, че е дъждовния сезон и нивото на водата е високо.
Заради огромните приливи. - Какво представляват?
Приливи, които идват по Коледа. - Най-доброто време за риба.
С придошлата вода реката се раздвижва.
Затова ли все пистолет?
Не. Това беше застраховката на Бари,
преди да махнат крокодилите. Сега или са убити или са във ферма.
Питие? -О, да.
Какво беше това?
По-добре да видя.
Сигурно течението го е донесло. Ще го вземем с нас.
Нека да се върна.
Ще продължим ли? - О, да.
Тук е идеално.
Водата се отдръпва, но тук има доста вода.
Перфектно. - Да започваме.
Ето там.
Браво. - Попаднах на нещо.
Леко.
Хайде, извади го!
Какво това? - Какво?
Не зная.
Какво стана? - Крокодил!
Качи се на дървото! - Къде е Лий?
Качи се на дървото. Ще я намеря! - Лий!
Качи се на дървото!
Лий!
Лий, къде си?
Адам, излизай! Връща се!
Крокодил е! Излизай!
Излизай, моля те!
Бързо!
Лий, излизай от водата! Излизай!
Качи се на лодката!
Легни!
Ела насам!
Лий, дръж се! Всичко е наред!
Качи се на дървото!
Трябва да й помогнем.
Мисля, че си е тръгнал. Тялото го няма.
Джим? - Да. Видях, че идва към теб
и после видях тялото на Джим. - Нищо не виждам.
Там беше, повярвай ми! Лий, добре ли си?
Трябва да я махнем от там. - Също и лодката.
Аз ще отида. - Луд ли си? Може да не се е махнал.
А и лодката няма да ни спаси. - Не може да седим на дървото.
Защо не? Някой ще ни потърси? - Кой?
Никой не знае, че сме тук.
Въжето. Ако ни го подаде, ще може да я издърпаме.
Нека да опитаме.
Може ли да стигнеш въжето?
Може ли да ми хвърлиш?
Аз ще отида. - Не!
Хвани го, моля те? - Добре.
По дяволите! - Всичко е наред!
Виждаш ли го?
Лий, този път ще се справиш.
Отпусни малко като хвърляш.
Давай.
Няма проблем, ще го взема.
Дай ми един клон.
Ето, взе ли го?
По дяволите! - Няма да влизам във водата.
Стегни го около ръката си. Едно, две, три!
Сигурно се е закачила някъде.
Всичко е наред.
Завързах въжето.
Влез бавно във водата и се придържай за въжето.
Може да се справиш.
Хайде.
По-добре се качи.
Точно така!
Продължавай!
Хванах те!
Хванах я!
Всичко е наред, скъпа. - Хвани въжето.
Хвана ли го? - О, Боже! Беше невероятно!
Добре ли е глезена ти? Не изглежда добре.
Къде е Джим?
Взе го. - Какво?
Как се случи това? Бяхме в метална лодка!
Все още ли е тук? - Не го виждаме.
Какво ще правим, за да се спасим от тук?
Нека изчакаме някой да дойде. - Кой ще дойде?
Не трябва ли това да направим? - Никой не знае, че сме тук.
Има хиляди мили гора, както и река...
Никой няма да дойде. - Все пак мисля да изчакаме.
Кога за последно видяхме лодка? - Видяхме тубата от бензин!
Може от седмици да се носи. - Каква е твоята идея?
Лодката. - Лодката?
Не видя ли какво стана, Адам?
Той просто я обърна. Мислиш ли, че в нея е безопасно?
Това е единствения ни шанс. - Как мислиш да стигнем до там,
да я обърнем, без да бъдем изядени? - По-добре отколкото да чакаме
да бъдем спасени от хора... - Помощ!
Ще умра от малария!
Взе още спрея е в мен.
Не работи. - По дяволите!
Какво имам аз?
Ключове, джобно ножче...
Портфейла...
Още едно такова и печеля безплатно кафе.
Какво беше това?
Искам да се махна от тук!
Може да използваме дърветата, за да се махнем от тук.
Вижте,
дори и да стигнем до сушата, сме на километри от цивилизацията.
Няма смисъл да се загубим... - Вече сме се изгубили!
Ще се върнем откъдето дойдохме. - Знаеш ли къде се намираме?
На реката сме. - Помниш ли всички завои?
Не ми трябва. - Както и да е!
Грейс е права. Нека да пробваме по дърветата.
Мислите ли, че ще бъде лесно? Вижте ги само!
Ще ходя да пробвам дърветата. - Аз ще отида.
Ти си загуби очилата, а ти не може да си стъпваш на крака.
Няма проблем. - Адам, почти не виждаш без очилата.
Не съм сляп. Мога да виждам! - Помести се.
Това е лудост! - А с лодката не е, така ли?
Не може да отидеш! - Защо?
Просто не може. Аз ще отида. - Лий, не си добре.
Ще вървя по дърветата. Като свършат се връщам обратно.
Внимавай, моля те. - Разбира се.
Адам! - Грейс!
Добре ли си? - Тук сме, Грейс!
Всичко е наред...
Държа те!
Добре ли си? - Да.
Какво стана? - Нищо.
Просто се стреснах.
Добре съм.
Добре...
Заобиколени сме от вода.
Може да се преплува. - Какво разстояние?
Не зная... 50 или 100 метра? - Лодката е тук.
Но не може да я стигнем. - Не сме опитали още.
Какво ще бъде?
Лодката или 300 метра плуване в крокодилски залив?
Не са 300 метра. - Нека да почакаме някой да дойде.
Какво беше детската песничка?
Три нахални маймунки на клона седят.
"Не може да ни хванеш!" - дразнят г-н Крокодил.
Г-н Крокодил наближава,
безшумен...
Щрак!
Благодаря ти, Адам.
Предпочитам "Нося се по течението с лодката ми".
И аз. Нека да вземем лодката и да се махаме.
Добре, ще опитаме по твоя начин. Засега.
Помислих, че ще падна.
Може ли да ползвам спрея?
Благодаря ти.
Съжалявам.
Време е да тръгваме.
Колкото повече чакаме, толкова по-трудно ще тръгнем.
Чакахме часове, за да видим нещастника, но го няма.
Неприятно ми е да го кажа, но сигурно още дъвче Джим.
Спомням си, когато бях малък...
Седях по цял ден в гардероба,
защото мислех, че брат ми ме чака, за да ме набие.
След като ме вкарваше в гардероба, отиваше при приятелите си.
Не брат ми ме държеше в гардероба, а страха.
Ако там долу няма крокодил, какво правим тук горе?
Добре.
Изслушахме те. Какъв е планът ти?
Качвам се на лодката, докарвам я тук
и се измъкваме. Това е планът ми.
Аз мога да отида с теб. - По-добре да рискуваме един.
Аз съм на силният. Имам най-голям шанс.
Не отивай. - Грейс, няма да ни спасят.
Моля те, изчакай още малко. - Всичко е наред.
Адам... - Какво има?
Грейс, всичко ще е наред.
Ей сега се връщам.
Отпуснете малко въжето.
Не...
Покажи се!
Адам!
Хайде!
Моля те, пусни го!
Пусни го!
Няма да ни остави намира, нали?
Ще умрем, нали?
Лий...
По дяволите! - Спри!
Ще се махнем оттук. - Как ще стане това?
Лодката. - Лодката?!
Това е смешно. Нямаш представа! - Млъкни, Лий!
Отивай горе и наблюдавай.
Отивай горе и наблюдавай!
Ставай!
Дръж това.
Дай ми го.
Идва!
Сигурна ли си, че го видя? - Знам какво видях.
Отивам пак. Ще взема по-голяма пръчка.
Добре.
Виждаш ли го? - Не.
Лодката се отдалечава.
Той е там. - Знам.
Може да не отиде далеч. Водата е на половина.
Не му казах, Лий.
Щях, но не му казах. - Съжалявам.
Може би трябва да се сбогуваме.
Сбогом!
Не знам какво да кажа.
Сбогом, скъпи.
Толкова съм жадна.
Иска ми се да завали.
Не виждам лодката.
Мислех си...
Помниш ли, как прекарвахме ваканциите на къщата на плажа
и как ти подушваше, че ще има буря? Сега мирише така.
Да, така е.
Помниш ли онези братя? - Които бяха всяка година там.
Пол. - Да, Мик и Пол Дейвис.
Постоянно те преследваха. - А ти ме спасяваше.
Какво беше това?
О, Боже! Яде го!
Не...
Добре ли си?
Грейс, плашиш ме. Добре ли си?
Съжалявам за случилото се. Наистина.
Но трябва да си помогнем.
Две нахални маймунки на клона седят.
"Не може да ни хванеш!" - дразнят г-н Крокодил.
Г-н Крокодил наближава, безшумен...
Щрак! Щрак!
Благодаря. Това много помогна.
Съжалявам.
Лодката се е върнала. - На грешното дърво.
Трябва да направим нещо. - Няма да се върна на лодката.
Не и след...
Толкова съм изморена.
И жадна. - И аз.
Какво ще правиш, Грейси?
Лодката ще премине... ето там.
Там откъдето идваме. Не знам, може би...
Може би трябва да стигнем до там.
Като ползваме дърветата ли? - Да.
Мога да ходя да проверя. - Може ли да отидем заедно?
Добре.
Чакай.
Нека да направим нещо, за да ни остави на мира.
Махай се, крокодиле. Махай се!
Ще отидеш далеч от нас!
Лий и Грейс ще са в безопасност. - Лий и Грейс ще са в безопасност.
Лий и Грейс ще са в безопасност.
Добре ли си? - Да.
Нека да отидем към онова.
Наистина ли ще го направим? - Не зная, нали това казахме?
Да.
Всичко ще е наред.
Мисля... - Какво?
Нека да се върнем. - Недей. Почти минахме половината.
Добре.
Какво ще правим? - Стой неподвижно.
Неподвижно.
Махай се!
Грейс!
Качвай се!
Добре си.
Всичко е наред.
Не е толкова дълбоко.
Стой будна. Трябва само да ти оправим крака.
Продължавай да дишаш.
Дръж се! - Много боли!
Добре си.
Това е лодка. Ще се оправиш!
Чакай! Тук сме! Чакай!
Тук сме! Помощ!
Тук сме! Чакай!
Не, върнете се! Върнете се!
По дяволите!
Мразя те, скапана лодката!
Мразя те! За всичко ти си виновна!
За всичко!
Грейс, вдигни си крака! Вдигни го!
Махни се от нея!
Прибери си крака!
Тук съм, Грейси.
Трябва да си вдигнеш крака.
Ще го сгъна.
Добре ли си?
Ще трябва да го сменя.
Лодка ли беше това?
Добре ли си?
Ще докарам лодката! Ей сега идвам. - Лий, недей!
Ей сега се връщам. - И Адам това каза.
Всичко е наред. - Напротив. Недей!
Обичам те.
Обичам страшно много. - Моля те, не отивай!
Лий, не отивай, моля те!
Моля Те, закриляй ни!
В лодката съм, Грейс!
Идвам, Грейси.
По дяволите!
Идвам, Грейси.
Бързо...
Съжалявам.
Хайде.
Хайде!
Хайде де!
Хайде!
Идвам, Грейси.
Идвам...
Направих го!
Грейси, може да си тръгнем.
Може да си отидем вкъщи. Направих го, Грейси! Грейси?
Не...
Не, Грейс!